Az egyik barátnőm azt mondta egyszer, hogy minden nőnek három férfira van szüksége:
Egy a szórakozásra, egy a beszélgetésre,
és egyre, akivel jó a szex.
Johanban mind a három megvolt.
Elkaptam! Elkaptam!
Túl szép volt ahhoz, hogy sokáig tartson.
Johant a kalandvágya a sarkkörre vonzotta.
Három hónapra ment el.
Pár hónap után elmaradtak a levelek.
Ennek már 5 éve.
#Volt egyszer kedvesem, most már nincsen.
Főszerepben: Gry Bay #Elment, elhagyott.
MINDEN ANNÁRÓL #Elment és itt hagyott, gyászban és bánatban.
#A múlt éjjel édes álomban láttam őt,
#a drágámat, amint mosolyogva mellém ült.
#De mikor fölébredtem, nem volt sehol,
# a szememből könnyek árja omolt.
#Volt egyszer kedvesem, most már nincsen.
#Elment, elhagyott. Elment, elhagyott.
#Elment és itt hagyott, gyászban és bánatban.
Belefáradtam a Johan után való sírásba. Megtanultam a leckét.
Az érzelmek mestere lettem, nem a szerelem áldozata.
Mostantól fogva a szórakozásé az elsőség.
Teljes életet fogok élni.
ELSŐ FEJEZET SZÓRAKOZÁS
Működött.
Idegenek, kikötés nélkül.
Nincs elkötelezettség, nincs áldozat.
Bár, Frank, az egyikük, vonzott.
Aranyos volt és készséges. Törődött velem.
Szia, anya! Itt Frank. Egy nagyon jó barátom van nálam.
Szörnyen fáj a feje. Mit tegyek?
Tudod... Valami orvosság, vagy ilyesmi.
Hogy micsoda? Aszpirin? Oké.
Hé...
Jó volt vele a szex, jó volt vele beszélgetni, és, - hála Istennek,- Frank-ben
semmi kalandvágy nem volt.
Alábbhagyott a tartózkodásom. Amikor új lakást szereztem be,
közel álltam hozzá, hogy összeköltözöm vele.
Szia, drágám!
Várj egy percet! Előbb be kell fejeznem ezt a felső részt itt.
Nem igazán vagyok biztos benne.
Azt hiszem, fehérre csinálom. Lennél szíves...?
Anna. Arra gondoltam... Mi lenne, ha...Tudod...
Mondd már, Frank!
Tiszta hányadéknak látszik.
És most már te is.
A francba!
A francba! Ez nekem szól.
Az első telefonhívás az új lakásban. Vajon ki lehet?
Frank vagyok. Óh! Szia, anya.
Igen, persze.
Jól van. Viszlát!
Azt hittem, tizenkettőre beszéltük meg.
Johan visszajött.
Viszlát! Rohannom kell.
<Í>A múlt kísértete.
Mit csinálsz te itt? Azt hittem, többé sosem látlak.
Hát, mondjuk úgy, kielégült a kalandvágyam.
Most akkor segítesz, vagy mi van?
- Ezt hová szánod? - Óh, nem is tudom...
Tényleg nem számítottam rátok ilyen korán.
Úgy tűnik, én pár évvel késtem el.
- Ki ez a szerencsés fickó? - Frank. Ő...ő nem...
Ne flörtölj a megrendelőkkel! Késésben vagyunk.
Jól elszúrtam.
Eltűnt, éppoly váratlanul, ahogy jött. Délibáb, a szerelmi múltamból.
Úgy gondoltam, többé sosem találkozunk.
Tényleg keményen próbálkoztam, hogy jól menjen a dolog Frank-kel. De ott volt az az érzés.
Azt mondtam, ne költözzön hozzám, mindkettőnk érdekében.
Jó?
Azzal a hirdetéssel kezdődött a vég.
Szia, Anna! Mit csinálsz?
Azt hittem, magad akarsz lakni. Így mondtad.
Ötvenen hívtak fel. Én egy egyedülálló nőt választottam,
aki osztotta a szerelemről és az elkötelezettségről vallott nézeteimet. Kamillát.
Szia, darling! Tudom, még nem költöztem be, de...
Isten hozott a házavató bulin! Meglepetés!
Elnézést, hogy a kihívtalak a partiról.
Semmi baj. Igazából kezdtem már ráunni.
Nézd... Tudom, ez kissé elcsépelten hangzik, de...
Azt hiszem, ez nem a tiéd, ugye?
A teherautó hátuljában találtam.
Hát, először is lássam, az én méretem-e.
Nos...
Kérsz egy sört?
Hiányozol a partiról.
Ki ez a fickó?
Nos, tudom.... Ez gyakorlatilag birtokháborítás, de...
Kellemetlenül érzem magam a tegnap esti miatt.
Anna?
- Kávét készítesz? - 'gen...
- Nem, zuhanyozni készülök. - Nem akarsz csatlakozni előtte?
A jó kurva...!
Látod ezt?
Frank-nek gőze nem volt róla, kinek a telefonszámát törölte le. Jót akart.
Én mégis ezt használtam fel a szakításhoz.
Rájöttem, a végleges szakítás a legjobb mindkettőnknek.
Beszélhetnék Johannal, kérem?
Dehogy nincs! Két napja ő szállította a cuccomat.
Hagyhatok üzenetet neki?
Megadná a telefonszámát?
De én régi barátja vagyok!
Ma éjjel megvendégelem ezt a szegény, facér csajt a városban.
Itt a ruhám. Az, amit Carlos vett nekem Rómában.
Ő az, akiről beszéltem neked. A kis...farkú.
Mellben nem jó rám. Jelenleg túl dagadtak.
De neked jó lesz.
- Köszi, de nem vagyok hozzá hangulatban. - Drága ruha. Remekül áll majd rajtad!
Tapadnak majd a pasik.
Tudod, hányszor dugtam benne?
Ha ebben megyek el....húhú... Mindig akad valaki.
- Pezsgőt? - Hagyjál! Intézkednem kell, oké?
Ahogy akarod. Én megyek.
És mi lesz a mosogatással? Tudod, ez nem hotel.
Vigyázz, kezdel olyan lenni, mint az anyám.
Keményebben kellett volna próbálnom előkeríteni Johant.
Dehát, ő volt az, aki tudta, hol lakok.
Nyilvánvalóan csak egy újabb kaland voltam számára,
és én nem sírdogáltam újra utána.
MÁSODIK FEJEZET MUNKAMÁNIA
Ha lehetne még egy kissé...
A jó öreg, kemény meló mindent képes kitakarítani az agyadból.
Egy nagyon sikeres színdarabocska számára tervezhettem jelmezeket.
Egyik este a francia fickó ellátogatott a színházba.
...és a harmadik jelenet végén leestem a lépcsőn. Mindenki kacagott.
- Bemutatom Pierre Gaultiert. - A Palais Royale-ban én vagyok a nagy név.
Ő pedig Miss Olsen, aki a kapitány első feleségét alakítja.
- Elbűvölő. - Megtiszteltetés, hogy megismerhetem.
- És ki ez az elbűvölő teremtmény? - Ő Anna, a jelmeztervezőnk.
- Enchanté. - Én is örvendek.
Mr. Gaultier a Palais Royale művészeti igazgatója.
- Párizsban? - Oui, virágszálam.
Csodálatos munkát végeztél. Azt szeretném, ha a következő darabunkban te lennél a tervező.
- Én? Párizsban? - Tudsz nagy madarakat készíteni?
Tollakat akarok, szárnyakat, és csőröket.
Az attól függ. Csicsás jelmezeket készíteni, csupán a felhajtás kedvéért...
...nem igazán hoz lázba.
Egy jó jelmez kiteljesíti a szereplőt,
és megmutatja a közönségnek, milyen karaktert rejt.
Ez már inspiráló számomra.
Talán, ha mondana még valamit a darabról...
Itt a névjegyem. Találkozzunk holnap, megbeszélni a részleteket.
Akkor majd felhívom.
Másnap persze kiváló kritikákat kaptunk,
és Franciaországban mindenfelé tudtam szponzorokat keríteni.
Pierre ajánlata nem csupán egy szimpla munka volt, hanem lehetőség arra,
hogy azt csináljam, amiben a legjobb vagyok. Esély, hogy megszabaduljak a lármás barátnőktől,
a régi szeretőktől, akik akkor toppannak be, amikor a kedvük tartja.
Miért ne mondtam volna igent?
- Tehát...Kell az állás? - Igen, persze. Imádom a madarakat.
#Mint egy pompás tollú madár, a szobán átlebeg.
#A helyi tervezőnő, arany a keze.
#Becéduláz téged, tiéd az éjjele.
#De reggel ha ébredsz, vajon ott lesz-e?
#Szabad az utunk, szabad,
#csak a miénk.
#Két hasonszőrű egybetart, te meg én.
#Pasija van, mondják, a kocsiban Bowie nyomul.
#Hosszú fehér combjai vannak, és tudod, ettől beindulsz.
#Amit te nem tudsz, a lényeg itt a pénz.
#Két hasonszőrű egybetart, te meg én.
#Csak tovább... (gyerünk) Csak tovább... (gyerünk)
#Csak tovább... (gyerünk) Az út a miénk!
#Két hasonszőrű egybetart, te meg én.
#Gyerünk tovább! Az út a miénk!
- Óh, Albert...Nyalni akarsz? - Igen.
- Óh...kérlek.. - Óh, kérlek...
Az én nagyon komoly és nagyon elfoglalt barátnőm nem szereti, ha zavarják.
Talán ha csatlakozna?
Dolgozik. Óh, Albert, hagyj már!
Le akarsz vetkőzni?
Csodás segged van.
Nyaljál.
Azt akarom, hogy szívogass és nyalogass.
Szexis vagyok?
Szexisen nézek ki?
- Két perc, és itt vagyok. - Dugunk egyet?
- Megígéred? - Abszolút.
- Nem fogsz elaludni? - Nem.
Egy pillanat...
Van még óvszer?
Albert, segíts... Segíts már!
Albert, a pisai Ferdetornyot akarom...
Albert, nagyon kell... Nagyon kell.
Túl sok zaj.
Albert. Az első alkalommal...
...te...
Azt akarom, hogy dugjál meg.
Igazi dákó.
Óh, Istenem...
Óh, Albert...Imádlak.
Most így csináljuk.
Óh, igen... Óh... Albert...
Úgy jó lesz. A Charles de Gaulle reptéren felszedhetsz...
Anna! Egy olyan pasival találkoztam...
Már én is alig várom, hogy együtt dolgozzunk. Nem, tegnap beszéltem velük.
Köszönöm. Oké, viszlát! Au revoir.
- Ezt jóképűt a fitness teremben ismertem meg. - Tehát, Albert már a múlté?
Nem. De pont szállásra van szüksége, én meg szóltam, hogy a lakótársam elmegy.
Tőlem rendben, addig amíg vigyáztok mindenre.
Köszönöm, Istenem!
Ettől a fickótól megnyalod a szádat!!
Mondd meg Mr Szájnyalintatónak, hogy kiveheti a szobámat, amíg odaleszek.
Szombaton felveheti a kulcsokat.
Óh, Anna! Imádlak!
Ha tudtam volna, ki valójában az a Mr. Szájnyalintató,
soha nem mondtam volna igent.
- Tudom, mi a trükkje. - Mi tartja fel eddig?
- Mi van, ha nem talál ide? - Nyugi.
A fickó okos és jóképű. És számíthatsz rá.
Jó utat!
Élvezd a tavaszt. Továbbá, a párizsi hapsikat.
Oké, megpróbálom.
Király!
Nyitva van!
- Éppen Párizsba indulok. - Tudom.
Kamilla elmondta.
- A kulcsokért jöttem. - Kulcsokért?
Persze. Tényleg nem itt jár az eszem.
- Jobb, ha körbevezetlek. - Ja.
- A múltkor nem igazán volt rá mód. - Az nem.
Ez Kamilla polca, az meg a tiéd.
Persze, ha akarjátok, meg változtatjátok... ...te...meg Kamilla.
Jézusom, Johan! Mit keresel te itt?
Egyszer sem hívtál fel.
Nekem meg állandóan rajtad járt az eszem.
Elvesztettem a számodat. Próbáltam megszerezni, de...
Nem is tudom, mi bosszantott jobban. Csakúgy felbukkan. Már megint.
Vagy...hogy Kamillával fog együtt lakni, az én lakásomban.
Nem! Ez így nem megy!
Öt évre eltűnsz, most meg be akarsz költözni a lakásomba?!
- Igen. - Nem...nem...
Az nem megy, hogy nem bírsz megoldani valamit, mint én, csak várod, de nagyon, mint én,
minden energiádat belefekteted, mint én,
aztán félrelököd, mert a régi szerelmed téged okol azért, hogy nem hívtad fel.
Másrészről viszont ez volt a tökéletes teszt.
Mr. Szájnyalintató lakhat a lakásomban három hónapig,
anélkül, hogy behódolna Miss Férfifalónak.
Akkor talán újra megbízok benne. De rosszak voltak az esélyei.
HARMADIK FEJEZET PÁRIZS
Áh, Anna! Isten hozott Párizsban!
Üdvözöllek a színházamban. Jó volt a repülőút?
Párizs az volt, ami nekem kellett. Az újrakezdés, a váltás színhelye.
Az egyik színésznővel, Sophie-val összebarátkoztam.
Sophie erős jellemű volt, magabiztos, és szándékosan férjezetlen.
Pont olyan személyiség, akire szükségem volt.
Hiányzott volna a régi, koppenhágai életem? Ugyan miért?
Levennéd a pulóveredet? Köszi.
És emeld fel a karodat.
Most velem kell foglalkoznod. Az igazgató egész napra hívatott.
- Előbb ezt kell befejeznem. - Jól van. Később visszajövök.
- Önző disznó! - Picsa!
- Csodálatosak a jelmezeid. - Köszönöm.
Franciaországban sokra viheted... ...megfelelő támogatással.
Érzem, tudom ki vagy, és mire van szükséged. Érted?
- Nem vagyok benne biztos, hogy pontosan. - Nagyon sikeressé tudlak tenni.
- Boldog nővé. - Kösz, de jól megvagyok.
Azt hiszem, megbízhatnál az érzéseidben. Úgy mint mi, itt Párizsban.
Miféle érzésekben?
Te nem tudod, ki vagyok én! Te picsa! Lúzer...
Merde!
Azt hittem, a fürdőköpenyem használatát már megbeszéltük.
- Jobb szeretném, ha nem használnád. - Ha ragaszkodsz hozzá...
Ülj le!
- Innentől megtarthatod. - Ülj le, kérlek!
Ülj már le...
Pezsgőt?
- Huhú, bébi! - Mit ünnepelünk?
Azt, hogy egy hónapja együtt élünk.
Majdnem...
Oké...
Arra, hogy egy hónapja lakótársak vagyunk.
- Majdnem... - Ülj le, kérlek.
Tehát, akkor mink van?
- Hogy mi...? - A vacsora?
A sütőben!
Tetszett, amit az imént láttál?
Igen. Fölöttébb mutatós nő vagy.
De azt hiszem, meg kéne maradnunk a lakótársi kapcsolatnál.
Egy kis szórakozás semmin nem változtat.
Neked is vannak vágyaid, meg nekem is.
Mi lehetne természetesebb, mint a szükségletek kielégítése...
...a saját, kényelmes otthonodban?
- Nem hiszem, hogy ez okos ötlet. - Ülj le!
Kapcsold ki a gondolkodást...
...és lazítsál.
Kamilla, én nem...
Te... csak lazíts...
- Kamilla... - Cssss....
Óh...sajnálom...
Azt hiszem, ideje lezuhanyozni.
- Szia, Kamilla! Én vagyok. - Óh, Anna!
- Olyan közeli a hangod. Visszajöttél? - Nem. Ahhoz túl sok munkám van.
Igen, remekül megy.
- Csak a bérlőimet akartam leellenőrizni. - Miattunk ne aggódj.
Jól vagyunk. Minden rendben.
- Hé, mi van? Olyan furcsa a hangod. - Most nem tudok beszélni. Itt van.
- Johan? A szobádban? - Nem.
Óh, akkor jó. Hanem, ki van ott?
Még mindig Alberttel turbékolsz?
Nem.
- Új szerető? - Nem.
És a másik bérlőm? Neki is látogatója van?
Lefogadom, jó kis szerelmi fészket raktatok össze.
Úgy értem, külön-külön.
Nem, nem hiszem, hogy jelenleg van valakije.
Csak tényleg hiányzik az a rohadék.
- Johan? - Dehogy, az Isten szerelmére! Albert.
Óh, édesem! Miért nem rendezed vele a dolgot?
- Mert azt hiszem, már túl késő. - Soha nem késő. Ne mondj ilyet.
Ha ennyire szereted, miért nem kötelezed el magad?
Tudod, valószínűleg csak valami félreértésről lehet szó.
Óh, Kamilla, most engem is megríkattál.
Hé...az ostoba fejem.
Néha olyan tökfej tudok lenni. Miért nem jöttem rá, hogy önmagamról beszélek?
Nyilvánvalóan nem jöttem rá. Még egy lökésre volt szükségem.
Ami váratlan helyről érkezett.
Bejöhetek?
Jól vagy?
- Entrez.(*Gyere be.) Majdnem végeztem. - Biztos?
- Egykor szeretők voltunk. Gondoltad volna? - Kivel?
Te és Pierre?
Igen, tudom...
Azt hittem, ő az életem nagy szerelme.
Biztos, hogy ugyanarról a személyről beszélünk?
- Igen. Sajnos. - Mi történt?
- L'amour rend aveugle. - Hogyan?
Azt jelenti, szerelmi vakság.
Aú!
- Tetszik az itteni életed, Anna? - Igen. Párizs nagy áttörés számomra.
Nem ezt kérdeztem.
Mutasd az ujjad.
Ne félj.
Pont akkor, amikor azt hittem, mindennek vége köztünk,
visszajött hozzám. És én nem bírtam nemet mondani.
Ki kell keverednem ebből a szarból.
Jó mulatság lesz, igaz? Az kell legyen, Istenemre.
Igaz?
Jó mulatság lesz, igaz?
Ha mulatság, oké.
- De lehet, hogy a móka, többé már nem móka. - Romantikus vagy!
Tehát ezért...!
Volt már dolgom romantikusokkal.
Különleges lány lehet.
- Az. - Tehát, van valakid.
Tudtam.
Kiről van szó?
- Ismered. - Ismerem?
Óh, Istenem! Anna...!
Akkor történt, amikor a kulcsokért jöttél?
Nem.
Régebben együtt voltunk. Elbasztam.
És...?
Ez kezd túl zűrös lenni. Úgy döntöttem, elköltözök.
Ne aggódj! A lakbért fizetem tovább.
De ez nem tisztességes. Én nem tudtam, hogy te meg Anna...
- Nem te vagy a hibás. - Itt maradhatok éjszakára?
Egyedül nem bírok aludni.
Semmi hancúr. Cserkész becsszóra!
El kell mennem, Sophie.
Sophie kedves törődése megmutatta nekem, hogy ki kell törnöm az ördögi körből.
Ha nem,
Johan meg én úgy végezzük, mint Pierre és Sophie. Keserűn, magányosan.
Gorombaságokat vágva egymás fejéhez.
Értem.
Mindig idegeneknél keressük a vigaszt.
Annyira ki akart törni az ördögi körből.
Ha Kamilla csapda volt, hát ő egyenesen belesétált.
Mondtam, kevés az esélye nálam.
Soha, de soha többé nem fogom így kiadni önmagam.
NEGYEDIK FEJEZET FÁJDALOM
Jól vagy?
Gyere! Semmi baj.
Túl részeg voltam ahhoz, hogy aggodalmaskodjam. De tényleg.
Mi esélye volt annak, hogy egy másik helyettesítővel csinálok jó fogást?
Egy lépést sem tudtam úgy megtenni, hogy Johan ne jutott volna az eszembe.
- Tehát, mi van? - Ez az, mi van?
Nos, hadd gondolkozzam.
Egyszerűen dugd szét az agyamat.
Hát, tényleg te költöztetted a cuccaimat?
Igen. Két óra, vagy akörül.
Még el kell vinnem ezt a zongorát.
Viszlát, drágám.
Igen? Igen...
Igen, rendben.
- Mit csinálsz? - Hé, semmi gáz...
- Te beteges vagy. Nem komplett. - Hé, sajnálom. Oké?
Tudom, lehetetlen helyzet, de épp most jöttem meg Párizsból, és...
Úgy gondoltam... Bemehetek?
Nem. Ez rossz ötlet.
Tényleg kellemetlenül érzem magam.
Te annyira jó voltál hozzám, én pedig nem...
Tudom, teljesen be voltam csavarodva, de ha megbocsátanál...
Anna, kérlek, ne...!
Nem hibáztatlak érte, hogy nem volt merszed belevágni. Valószínűleg nem illettem hozzád.
Merszem? Miről beszélsz?
Ha egy fickó az örök szerelemmel bombáz, hirtelen úgy érzi az ember, megfullad.
Viszont, ha nem teszi, akkor meg az kell, igaz?
Annyira félsz a veszteségtől, hogy inkább sosem veted be magad teljesen.
Hát, leszámítva a rohadt munkádat, természetesen.
Én csak azt akartam...
Anna, kérlek...Egyszerűen mondd meg neki, mennyit jelent a számodra,
vagy egész életeden át azt fogod hinni, a szerelem fájdalmas.
- De... Te honnan tudod ezt? - Jó éjszakát, Anna.
És sok szerencsét.
És mi van, ha Kamilla és Johan már eltervezték a jövőjüket?
Mi van, ha Kamilla azt mondta, gyereket szeretne, és Johan pedig azt, semmi pénzért nem hagyná el?
A saját lakásomban! Frank-nek igaza volt.
Le kell győznöm a vereségtől való félelmemet. Vállalnom kell a fájdalom kockázatát.
Vissza kellett mennem abba a lakásba.
Johan?
- Johan. Beszélnem kell veled. - Látsz te itt valami kibaszott Johant?
Anna! Krisztusom!
Mi történt?
Óh, Istenem...Anna...
Eljátszottam az összes esélyemet, hogy újra viszontláthassam?
Johan valóban elment innen lakni, valami hajóra.
Hát persze! A hajó! Megint a kalandvágya.
Úgy döntöttünk, az elmúlt öt évet végleg magunk mögött hagyjuk. Mostantól fogva
minden rólunk fog szólni.
#Megkapja, szinte mindig, ha hajtja a vágy.
#A fiúk körbe rajongják, mint az éhes kutyák.
#Felpróbálta néhányukat, de nem működött.
#Frank ugyan rendes volt, de a többi csak lökött.
#Rólad szól talán, vagy rólam, a mese,
#esetleg egy lányról, kinek Anna a neve.
#Rólad szól talán, vagy rólam, a mese,
#esetleg egy lányról, kinek Anna a neve.
#Párizsba költözött, édes álom volt az élet.
#Sokakat megismert, s mind tették a szépet.
#Még egy bolond is felismeri, ha valami nincs rendbe'.
#Reménytelen szerelem, Johan a neve.
#Rólad szól talán, vagy rólam a mese,
#esetleg egy lányról, kinek Anna a neve.
#Rólad szól talán, vagy rólam, a mese,
#esetleg egy lányról, kinek Anna a neve.
#Lelépett, el nem köszönt, összekapta magát.
#Ki törődött vele? Bolond, szerelmes lány.
#Ha happy end a vágyad, az megoldható.
#A szívedre hallgass mindig, s mondd ki, ami való.
#Rólad szól talán, vagy rólam, a mese,
#esetleg egy lányról, kinek Anna a neve.
#Rólad szól talán, vagy rólam, a mese,
#esetleg egy lányról, kinek Anna a neve.
VÉGE Fordítás: Oldfan